Хайнрих Хайне
На моята майка

Превод от немски: Димитър Стоевски, 1947

chitanka.info

I

Навикнал съм с глава да ходя права,

да следвам свойта воля упорита;

и крал да ме погледне във очите,

не бих навел челото и тогава.

Но, мила майко, тук пред теб признавам:

макар да блика гордост във гърдите,

във твойта близост свидна и честита

покорна плахост често ме слетява.

Духът ти ли ме грабва съкровено,

духът, прозиращ всичко дързновено

и литнал към небето прояснено?

О, спомени за безразсъдства прежни,

ранили ти сърцето безметежно,

това сърце, възлюбило ме нежно!

II

В мечта безумна нявга те оставих,

решил безкрай да бродя по земята,

да търся любовта велика, свята,

и да прегърна любовта в забрава.

Подирих я сред уличната врява,

похлопвах на колиби и палати

и трепетно простирах си ръката,

но срещнах само присмех и ненавист.

Безкрайно дълго за любов се лутах,

но вред остана моя глас нечут и

във къщи болен, мрачен се завърнах.

Но ето, тук яви се ти пред мене

и, ах, във твоя поглед отразена

оназ любов жадувана аз зърнах.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.